Rejtett minták, nagy hálózatok
Vágujhelyi Ferenc, Nemzeti Adó és Vámhivatal
 
Az adó- és vámhivatalok adatéhsége szerte a világon egyre nő. Ma már ott tartunk, hogy a gazdaság egészére vonatkozó „atomi” szinten gyűjtik a tranzakciók adatait. Az online pénztárgépek, a tételes áfa, a Traffic Control, sőt egyes országokban már az online számlaadatok olyan tömege érkezik a hatóságokhoz, melyek professzionális elemzés nélkül csak tetézik mind az adófizetők, mind a hatóságok problémáit, de hasznuk a bennük rejlő lehetőséghez képest csekély.
 
A közösségi belhatárokon átnyúló adóminimalizáló, áfacsaló és pénzmosási tevékenység elrejtése egyre nehezebb, mivel magát a csalást megvalósító folyamatot is jelenteni kell, annál is inkább, mert ennek elmaradása felkeltené a hatóság figyelmét. Így a hangsúly az információ eltitkolásáról arra helyeződött át, hogy a nagy tömegben átadott adatok elemzésekor ne legyenek felismerhetőek a csalásra jellemző minták. Így gyakorlatilag a szemünk láttára fejlődik ki a kriptográfia olyan új ága, melyben adott tiltott gazdálkodói tevékenység láncolatról olyan —általában a törvényeknek megfelelő— hatósági adatszolgáltatás készül, mely alkalmas az eredeti cél elrejtésére. A hatóságok feladata egyértelmű: a törvényesség látszatát keltő, első ránézésre teljesen szabályos gazdálkodást mutató, hihetetlen nagy számú gazdasági tranzakcióból kiválasztani azt a láncolatot, melynek célja a csalás. Ráadásul ezek a láncok mind térben, mind időben, mind a résztvevők számát tekintve egyre nagyobbak. Sőt a szereplők jelentős része még azt sem tudja, hogy kereskedőként, szállítmányozóként vagy vevőként, akaratlanul egy ilyen rendszer részévé vált.
 
Az informatikai szakma előtt álló kihívás óriási. A kereskedelmi és számviteli szakemberek által gondosan megtervezett csaló láncolatot kell felismerni  a gazdaság egészébe ágyazott hálózatból. Egy olyan különleges gráfot kell tehát elemezni, melynek csúcsai a gazdaság szereplői, élei a tranzakciók. A csúcsok speciális tulajdonságokkal bírnak, melyekből egyrészt egymáshoz képesti relációk képezhetőek (cím, tulajdonosok, stb.), másrészt gazdasági szerepüket mutatják (áfakörös, EVA, magánszemély, közösségen belüli vagy kívüli). Az irányított élek értékkel és más tulajdonságokkal is rendelkeznek. A csúcsok időben változnak pl. költözéssel, átalakulással, akvizícióval, de az élek a változásra visszamenőleg is képesek (pl. önrevízió). A definiált speciális gráfra számos gazdasági jelentéssel is bíró invariáns állítás fogalmazható meg.
 
A hatóságok által kezelt hihetetlen méretű adattárházakban a  legfontosabb feladat bizonyos tulajdonságoknak megfelelő részgráfok keresése. Mivel a csalárd cégek —vagyis az ilyen részgráfok rajzolói— tudják, hogy mit akarnak elrejteni, igyekeznek a mintákat összezavarni. A hálózat méretét nagyra növelik, hogy sok csúcs és sok él legyen benne. Az okos adóhivatalban az azonos feladatot ellátó cégek esetén a csúcsok, a tranzakciók esetén az élek egy osztályba sorolhatók, így összevonásukkal kibontakozik a deviáns magatartásra jellemző minta. A más, alkalmasan (hihetően) megválasztott (törvényes) tevékenységek beágyazása megnehezíti az elemző szoftverek dolgát, de éppen azért mert a csalással elért nyereséget realizálni kell, a felfedezhetőséget nem tudják teljesen kizárni. Állítsuk a matematikát a közösség szolgálatába!